Dr. Sam Akbar

AZ ODÜSSZEUSZ-KÓD

Hét időtlen lecke az élethez

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült

Dr. Sam Akbar: The Odyssey Mindset:
7 Timeless Lessons for Living, Bluebird, 2026

Copyright © Sam Akbar, 2026

Hungarian translation © Melhardt Gergő, 2026

Hungarian edition © Open Books, 2026

Borítóterv © Tiana Dunlop/
Pan Macmillan Art Dept

Fordította Melhardt Gergő

Az Odüsszeiát Devecseri Gábor fordításában idézzük,
a szereplők és helyszínek neveit az ott használt alakban írjuk.

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Nádor Zsófia

Szerkesztő Laik Eszter

Olvasószerkesztő Ungár Péter

A borítót az eredeti alapján készítette Zatykó Fanny

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-760-5

Sophiának és apámnak

Tartalom

Bevezetés

1. lecke: A kezdetek

Útnak indulni

2. lecke: Mélyre ásni

A belső erő megtalálása

3. lecke: A legénység

Hogyan alakíthatunk ki megtartó kapcsolatokat

4. lecke: Légy a magad Homérosza

Meséld el a történeted

5. lecke: Keresztül a mélységeken

Szembenézés a gyásszal és a két rossz közötti választással, a bölcsesség erejének segítségével

6. lecke: Ragaszkodás Ithakához

Jövőkép és felkészülés a megérkezésre

7. lecke: Megérkezés

Önmagaddá válni

Utószó

Jegyzetek

Köszönetnyilvánítás

Bevezetés

Ez a könyv az Odüsszeiához hasonlóan arról szól, mit jelent embernek lenni. Mindannyian változunk, lehetőségekkel, kihívásokkal találjuk szembe magunkat, elbizonytalanodunk, és – remélhetőleg – gyarapodunk. Nem muszáj kegyetlen és véres harcokat folytatni Trója falainál, vagy tíz évig bolyongani a tengeren ahhoz, hogy tudjuk, mit jelent elveszíteni valamit, amit szeretünk; hogy szembenézzünk a csalódással, és megtaláljuk a bizonytalanságból kivezető utat, vagy hogy feltegyük magunknak a kérdést: hová is tartozunk valójában. Hasonlóképpen nem szükséges eposzi léptékű hazatérés ahhoz, hogy megértsük a kötelékek, a valahová tartozás értékét, és hogy felismerjük, kik a legfontosabb személyek az életünkben. Az Odüsszeia megmutatja, hogy a diadalok és a próbatételek egyaránt az élet előrehaladásának elkerülhetetlen részei. Homérosz több mint két és fél ezer évvel ezelőtt született eposzi költeménye az évszázadokon átnyúlva a modern olvasót is képes megszólítani. Az idők változnak, de az emberi érzelmek és a leküzdendő nehézségek nem. Az öröm, a kétségbeesés, a szeretet, a gyász és a remény ugyanolyan elemi tapasztalat ma is, amilyen őseink számára volt. Ezek a szálak közvetlenül kötnek össze bennünket az ókori világgal. Az érintkezési és kapcsolódási pontok világosan kirajzolódnak. Kötetem az Odüsszeia bölcsességeit sűríti össze, és e halhatatlan mű alapján kínál meggyőző válaszokat az élet nehézségeire.

Az út a fontos

Milyen nehézség előtt állsz? Mi bátorít arra, hogy mélyre áss, és szembenézz az eljövendővel? Késznek érzed magad, hogy megtedd az első lépést? És ami a legfontosabb: hajlandó vagy-e elfogadni az előtted álló kihívást, és tanulni belőle?

Lehetséges azonban, hogy a cél nem minden… Mi van, ha az ellenkezője igaz – hogy maga az út a lényeg? Ez közhely, de minden közhelyben van igazság. Mi történik akkor, ha épp e lényeg által válsz jobbá? Mi van, ha az út a fejlődésed záloga, és afelé terel, amire valóban hivatott vagy? Ha rohansz a cél felé, nem figyelsz másra, csak kétségbeesetten bízol abban, hogy eléred, éppen azt a hasznot veszítheted el, amit a cél elérése tartogat. Az út nemcsak kivesz belőled, hanem adhat is, ha hagyod.

Önmagadról tanulhatsz valami fontosat ebből a tapasztalatból; talán rájössz, hogy erősebb és ellenállóbb vagy, mint gondoltad. De vajon milyen tanulságot viszel magaddal a jövőbeli nehézségek idejére? Mert abban biztos lehetsz, hogy az élet minden szakaszában újabb és újabb kihívásokkal találkozol majd – a tanulmányaid befejezésekor, a karriered kezdetén, a családalapításkor, a baráti közösség kialakításakor, amikor pénzt keresel, amikor pénzt veszítesz, szeretteid elveszítésekor, szeretett személyek megtalálásakor, amikor túl kell lépni valamin, amikor minden ugyanolyan marad, magasságokban, mélységekben, sikerben, bukásban, életben, halálban. Nem tudod mindig megváltoztatni, ami veled történik, de azt megválaszthatod, hogyan nézz vele szembe. Ezt az egyet irányíthatod. Ez a könyv segít abban, hogy mindig egy kicsit több bölcsességgel és önbizalommal a birtokodban küzdd le és vészeld át az élet nehézségeit. A legfontosabb azonban, hogy hajlandó vagy-e továbblátni annál, amitől a nehézség megfoszt, és feltenni magadnak a kérdést: vajon mit tanulhatsz az akadályok leküzdéséből?

Miben segíthet ez a könyv?

Az Odüsszeusz-kód arra keresi a választ, miként képes a nyugati irodalmi kánon egyik legrégebbi története hozzászólni életünk alapvető kérdéseihez. E lapokon nem valamiféle korszerűtlen hősiességeszményt porolunk le, és nem is a mitikus múlt iránti nosztalgikus rajongásba merülünk majd. Könyvem az erő és a biztonságérzet hangsúlyozása helyett arra ösztönzi az olvasót, hogy pozitívumként fogadja el a bizonytalanságot, a sérülékenységet és a változást. Olyan gondolkodásmód kialakítását segítem ezzel, amely segít a nehézségekkel realistán, optimistán és állhatatosan szembenézni, legyen szó leépítés miatt bekövetkező munkahelyváltásról, válás utáni újrakezdésről vagy valamilyen értelmes elfoglaltság megtalálásáról a nyugdíjazás után.

E kötet az irodalom egyik legjelentősebb epikus költeményén keresztül vizsgálja az emberi tapasztalatot és azt, hogy mit taníthat nekünk az eposz erről. Nem szükséges elmerülni az Odüsszeiában ahhoz, hogy hasznodra váljon a könyv, mindenesetre remélem, gondolatébresztő lesz akkor is, ha így teszel. Bízom benne, hogy könyvem végére érve személyesebb tanulságokkal is gazdagodsz, és a kötet társad marad az élet magaslatain és hullámvölgyeiben egyaránt. Nem mintha Odüsszeusz mindig lenyűgöző karakter volna (sokszor nem az), ám története – ahogy a többi szereplőé is – a mi tapasztalatainkat és utainkat tükrözi. Az Odüsszeia épp a műben megfogalmazott kérdéseknek köszönhetően oly aktuális ma is:

Hogyan maradjunk kitartóak egy krónikus betegség, a munkahelyünk elvesztése vagy pénzügyi nehézségek közepette?

Mibe kapaszkodhatunk, amikor szakmánk elavul, párkapcsolatunk véget ér, vagy gyermekeink kirepülnek otthonról?

Hogyan lelhetünk egyensúlyra egy szeretett személy elvesztése vagy a család szétesése után úgy, hogy haladunk tovább az utunkon?

Mit jelent számunkra az „otthon”?

A következő fejezetek olyan helyzeteket írnak le, amelyeken mindannyian keresztülmegyünk életünk során – akárha Odüsszeusz ejtené útjába egyik szigetet a másik után. Valamennyi fejezet lehetőséget kínál arra, hogy megvizsgáld, mi számít neked valójában, honnan érkezel, és hová tartasz. A gyakorlati pszichológiai ismeretek és az Odüsszeia időtlen történetének összekapcsolása révén a könyv egyszerre óhajt ősi tudást és hasznosítható kapaszkodókat nyújtani – megbízható társakat minden körülményre.

Az Odüsszeia tartalma

Homérosz műve Odüsszeusz ithakai királyról szól, aki haza szeretne térni a tíz évig tartó trójai háború után. A háború Helené, Meneláosz görög király felesége visszaszerzéséért folyt, miután Helené megszökött a trójai herceggel (vagy elrabolták). A háború tíz éve véget ért, de Odüsszeusz még nem ért haza. Ithakai palotáját nagyzoló kérők lepték el, akik szeretnék elvenni feleségét, Pénelopét, hogy hozzájussanak a család vagyonához. Fia, Télemakhosz még csecsemő volt, amikor Odüsszeusz közel húsz éve Trójába indult, most azonban a fiú nem érzi magában az erőt, hogy szembeszálljon a kérőkkel. Mentész, Odüsszeusz barátja képében megjelenik neki Athéné istennő, és arra sarkallja, igyekezzen hírt szerezni apjáról.

Athéné tanácsán felbuzdulva Télemakhosz Püloszba és Spártába utazik. Mindkét helyen szívélyesen fogadják a királyok (Nesztór és Meneláosz), akik szintén megjárták a trójai háborút, és elmesélik a fiúnak saját hazaútjuk történetét. Meneláosz elmondja, hogy Odüsszeusz életben van, de Ógügié szigetén fogva tartja Kalüpszó, az isteni nimfa. Ezzel egy időben az istenek az Olümposz hegyén megvitatják Odüsszeusz sorsát.

Odüsszeusz az elmúlt hét évben Ógügié szigetén élt Kalüpszó nimfa foglyaként, aki szerelmes belé, és nem engedi, hogy távozzon. Az istenek tanácsa után Hermész megparancsolja Kalüpszónak, hogy engedje el Odüsszeuszt, mire a nimfa vonakodva bár, de segít neki hajót építeni. Odüsszeusz elhajózik, ám Poszeidón isten hamarosan félelmetes vihart küld rá, amelyben hősünk hajótörést szenved. A phaiákok szigetén veti ki magából a víz. Itt találkozik Nauszikaá hercegnővel, aki elvezeti őt a szüleihez, Alkinoosz királyhoz és Árété királynéhoz. Odüsszeusz a tiszteletére adott díszvacsorán felfedi kilétét, és elmeséli a Trója elhagyása óta megesett kalandjait.

Elmondja, miként ostromolták meg embereivel Iszmaroszát, a kikónok földjét, ahonnan végül mégis el kellett jönniük. Az útról letérve a lótuszevők földjén kötnek ki, ahol Odüsszeusz néhány embere megízleli a mámorító hatású lótuszt, s ettől elfelejtik az otthonukat. Odüsszeusz visszarángatja őket a hajóra, és továbbindul. Ezután a küklópsz szigetére érnek, és bent ragadnak Polüphémosz, az egyszemű óriás barlangjában. Odüsszeusz megvakítja a küklópszot, hogy megszökhessenek, ám Polüphémosz megkéri apját, Poszeidónt, hogy bosszulja meg Odüsszeusz tettét, és az általa küldött vihar lesz az, amelyben a hős hajótörést szenved, majd a phaiákokhoz jut.

Továbbhajózva elérnek Aiolosz király úszó szigetére. A király egy zsák szelet ad Odüsszeusznak, ami segít hazafújni a hajóvitorlát. Ám amint Ithaka feltűnik a láthatáron, a kíváncsi legénység kibontja a zsákot, és a szelek leröpítik őket az útvonalról. Visszatérnek Aioloszhoz, hogy ismételt segítségét kérjék, de Aiolosz – mivel úgy hiszi, az istenek nem kedvelik Odüsszeuszt – megtagadja a szolgálatot. Ezután Odüsszeusz a laisztrügónok földjére érkezik: ezek az óriás kannibálok elpusztítják az egész hajóflottát, kivéve Odüsszeusz saját hajóját.

A túlélők Kirké szigetére, Aiaiére jutnak, ahol a varázslónő disznóvá változtatja Odüsszeusz embereit. Hermész segítségével Odüsszeusz ellenáll Kirké mágiájának, kiszabadítja embereit, és ott marad egy évig Kirké szeretőjeként, amíg a legénysége meg nem győzi arról, hogy folytassák hazaútjukat. Kirké azután arra utasítja Odüsszeuszt, hogy utazzon az alvilágba, és faggassa ki Teiresziász prófétát a hazaútról. A holtak birodalmában Teiresziász figyelmezteti Odüsszeuszt, hogy ha valaha szeretne Ithakába hazajutni, ne bántsa Héliosz napisten szent tehéncsordáját, ahogy felhívja a figyelmét a még előtte álló kihívásokra is.

Az élők világába visszatérve Odüsszeusz elhajózik a szirének mellett, akik csalogató, de végzetes énekükkel halálba csábítják a férfiakat. Odüsszeusz viasszal dugja be emberei fülét, magát pedig kikötözteti az árbóchoz, hogy véletlenül se engedjen a lenyűgöző ének hatásának. Majd áthajózik Szkülla, a hatfejű szörny és Kharübdisz, a halálos örvény közötti veszélyes szoroson. Miután Szküllánál elveszítette néhány emberét, továbbutazik Thrínakié szigetére. A rossz időjárás miatt ott ragadnak, a legénység éhezik. Míg Odüsszeusz alszik, a férfiak leölik Héliosz szent teheneit, pedig tudják, hogy ez a pusztulásukat okozza. Válaszul Zeusz vihart bocsát rájuk, amelyben odalesz a hajó, és a csapást egyedül Odüsszeusz éli túl. A hős Ógügié szigetéig sodródik, ahol Kalüpszó nimfa bezárja és fogva tartja hét évig, amíg az istenek el nem rendelik szabadon bocsátását.

Miután meghallgatták Odüsszeusz történetét, a kedves és szívélyes phaiákok hazaviszik őt Ithakába. Koldusnak álcázza magát, így találkozik újra Télemakhosszal és a birtoka hűséges szolgáival. Athéné tanácsára együttesen megölik a kérőket, és visszaveszik a palotát. Pénelopé próbára bocsátja Odüsszeuszt, hogy igazolja kilétét, majd miután meggyőződött, hogy a férje az, újraegyesülnek. Ithakába visszatér a béke, miután Athéné beavatkozása nyomán lezárul Odüsszeusz és a lemészárolt kérők családjai közti konfliktus.

Az Odüsszeia jelentősége ma

Ha csodás kalandok meséje lenne csupán az Odüsszeia, nem maradt volna fenn a keletkezése után közel háromezer évig. A mű azért örök érvényű, mert azt ábrázolja, mit jelent embernek lenni, mit jelent átevezni az életen, miközben ma ugyanazokat a kérdéseket tesszük fel, mint akkor élő őseink. Bár eposzi nagyformában íródott, amelybe általában a hősök drámai és nemes cselekedeteit szokás belefoglalni, az Odüsszeia története sokkal hétköznapibb: nem másról szól, mint egy férfiról, aki szeretne hazatérni a családjához. Számtalan modern irodalmi alkotásnak és filmnek is ez a témája: az Óz, a nagy varázslónak, a Némó hazatérnek és a Gladiátornak egyaránt az Odüsszeia az alapja.

Könyvem nem kéri tőled, hogy bálványozd Odüsszeuszt. Ellentmondásos figura ő, akinek a viselkedését sok esetben egészen biztosan nem érdemes mintának tekinteni. Nehéz rajta kiigazodnunk: egyszerre hűséges és hűtlen, megfontolt és lobbanékony, gyengéd és kegyetlen. Homérosz polütroposznak nevezte, ami bonyolult, nehezen kiismerhető személyt jelent – és pontosan ebben érezhetjük őt közel magunkhoz. Nem sokan vagyunk, akik bronzkori hősök módjára, kigyúrt felsőtesttel, szandált viselve kardoznánk, viszont mindannyian többrétű és összetett személyiségek vagyunk. És ahol az összetettséget elismerik, ott teret kap a növekedés és a fejlődés. Ez éppúgy igaz rád is. Odüsszeusz útja nem egyenes vonalú. Kitérők, kanyarok és vargabetűk tarkítják; a csillagokig érő magasságok mellett megjárja a pokol fenekét is. Hősünk gyakran elbukik, nem is kicsit. Ismerősen hangzik?

Olyan az Odüsszeia, akár egy tükör, amelyben belső életünket látjuk viszont, mély értelmű lélektani költeményként. Jóval azelőtt, hogy a „trauma”, az „ellenálló képesség” vagy az „identitás” szavakat használtuk volna, Homérosz mindezeket feltárta. Az eposz él, és osztozik minden más élővel abban, ahogy szereplői létét átszövi az öröm, a szeretet, a szenvedés, a szánalom, a méreg, a gyász, a siker és a bukás. A modern pszichológia érte utol Homéroszt, nem fordítva. Beszélünk poszttraumás növekedésről, belső kontrollról, érzelmi intelligenciáról – az Odüsszeia már rég ismerte ezeket. És számtalan generációnak mesélt egymás után: a csodás kalandtörténeteket kedvelő gyerekektől a háborús veteránokon át – akik nehezen érnek „haza” a konfliktuszónából és a honvágyból – a menekültekig, akik nem tudhatják, otthonra és biztonságra lelnek-e még valaha. Mindannyiunknak szól ez a költemény, valamennyi életszakaszunkban. Ahogy a mondás szerint sosem lépünk kétszer ugyanabba a folyóba, úgy nem olvassuk kétszer ugyanúgy az Odüsszeiát. Ifjúkorban, közép- és időskorban olvasva is arról szól, ahol éppen tartunk. És a főhősnél is érdekesebbek az eposz által feltett kérdések. Ez a könyv e kérdések megválaszolásában fog segíteni.

Az Odüsszeia sötét zugai

Az Odüsszeiát a kaland, az állhatatosság és a hazatérés időtlen meséjének tartják, ám a felszín alatt számos nyugtalanító mozzanat kavarog. A történetet mélyen áthatja az erőszak és a brutalitás, különösen miután Odüsszeusz visszatér Ithakába bosszút állni a kérőkön és segítőiken.

A legfelkavaróbb jelenet talán az, amelyikben Odüsszeusz és fia, Télemakhosz felakaszt tizenkét szolgálónőt. Azért ítélik el őket, mert a kérőkkel hálva elárulták Odüsszeuszt. Az ókori Görögországban egyáltalán nem foglalkoztak azzal, mennyi beleszólása van egy ilyen aktusba a rabszolganőnek. Ez az epizód joggal háborította fel az olvasókat és az értelmezőket. A szöveg maga is tudatában van, hogy megrázó, amit bemutat, és nem dicsőíti az erőszakot. Homérosz leírása a nők haláláról csordultig van együttérzéssel, és egyáltalán nem ünnepli a bosszúállást; szánalommal mutatja be, ahogy haláltusájukat vívják. A borzongató leírás az erőszak olyan képeit idézi fel, mint a második világháborús „kollaboránsok” kivégzése vagy a nők megkövezése Afganisztánban „erkölcsi” okokból. Odüsszeusz a ház körül lévő szolgákat kéreti, hogy segítsenek a vérengzés nyomait eltüntetni; azok jönnek is „sűrü csoportban, szörnyü jajongással”, hogy eltakarítsák a hullákat, és felmossák a vért a házban.

A történetnek ezek a szörnyű pillanatai mutatnak rá arra, hogy az Odüsszeiát nem szabad egyszerű kézikönyvként használnunk. Az eposz nem kínál, nem is kínálhat könnyen érthető életvezetési tanácsokat, amelyet kérdés vagy kételkedés nélkül el kellene fogadnunk. Ám nem intézhetjük el azzal a vérengzést, hogy „akkoriban így volt”. Lehet, hogy a társadalmat brutálisabb erők mozgatták, Homérosz elbeszélése mégis elgondolkodtatja az olvasót erről a véres bosszúállásról, ahogy a korabeli hallgatóság is elgondolkodhatott. Az i. e. 5. századi athéni közönség, amely alaposan ismerte Homéroszt, gyakran vitatkozott igazságosságról és bosszúról, mivel akkoriban háborúban álltak Spártával. A költészet és a színház aranykorának tartott i. e. 5. századi Athénban keletkezett tragédiák mélyrehatóan foglalkoztak a háborús áldozatok sorsával. Euripidész tragédiája, a Trójai nők például azt ábrázolja, hogy mi történik a konfliktus következtében a nőkkel és a gyerekekkel, és ma is rendkívül kényelmetlen színdarab. A háború és az erőszak következményeit a korban élénk vita övezte kulturális és politikai területeken.

Az Odüsszeia megértéséhez szembe kell néznünk a történet sötétebb részleteivel, nem pedig átlapozni rajtuk. Ha kritikátlanul tömjénezzük Odüsszeuszt, a hibátlan hőst, lehet, hogy nem vesszük figyelembe a hatalom, az igazságosság és a szenvedés elemeit az eposzban. Ha a maga összetettségében nézzük a történetet, őszintébben tudunk kapcsolódni hozzá, és mélyebben reflektálhatunk értékeinkre: múltbeliekre és maiakra egyaránt.