DR. KEVIN J. TRACEY

A
BOLYGÓ
IDEG

A vagus ideg új tudománya
és gyógyító működése

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült

Kevin J. Tracey: The Great Nerve – The New Science of the Vagus Nerve and How to Harness Its Healing Reflexes, Avery, 2025

Copyright © 2025 by Osprey Holdings, Inc.

This edition published by arrangement with Avery, an imprint of Penguin Publishing Group, a division of Penguin Random House LLC.

All rights reserved including the right of reproduction
in whole or in part in any form.

No part of this book may be used or reproduced in any manner for the purpose of training artificial intelligence technologies or systems. This work is reserved from text and data mining (Article 4(3) Directive (EU) 2019/790).

Az illusztrációk forrása:

I. rész: 444. kép. In: Andreae Vesalii Bruxellensis, scholae medicorum Patauinae professoris, de humani corporis fabrica libri septem, Jan Stephan van Calcar, illusztrátor. Basel, Svájc: Joannes Oporinus, nyomdász, 1543. https://​www.​loc.​gov/​resource/​rbc0001.​2023​rosen​0907/​?sp=​444&

II. rész: Santiago Ramón y Cajal: „Scheme to Explain the Mechanism of Vomiting and Coughing.” Madrid, CSIC [Spanyol Nemzeti Kutatási Bizottság], 1904. https://​www.​csic.​es/​en/​csic, https://​3d.nih.​gov/​entries/​3DPX-020133

III. rész: Valentin A. Pavlov – Kevin J. Tracey: „The Vagus Nerve and the Inflammatory Reflex – Linking Immunity and Metabolism.” Nature Reviews Endocrinology, Vol. 8., No. 12., 2012. december, 743–754. https://​doi.​org/​10.​1038/​nrendo.​2012.189.

Hungarian translation © Hegedűs Péter, 2025

Hungarian edition © Open Books, 2025

Borítóterv © Angie Boutin

Fordította Hegedűs Péter

A szöveget szakmailag ellenőrizte dr. Gombár Szofi

Ez a könyv az egészség megőrzésére irányuló tanácsokat és információkat közöl, de nem helyettesíti orvos vagy más egészségügyi szakember javaslatait, csupán azok kiegészítésére szolgálhat.

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Györe Bori

Szerkesztő Horváth Annamária

Olvasószerkesztő Török Tünde

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-581-6

Culotta nagypapának

Tartalom

Bevezetés

I. Feltáruló titkok

1. Hogyan helyettesíthetik az elektromos impulzusok az orvosságainkat?

2. A csodálatos bolygóideg feltárulkozik

3. Testünk gyógyító reflexei

II. Rendkívüli beavatkozások

1. A stimulációs terápia kifejlesztése és az epilepsziával folytatott korai kísérletek

2. A gyulladás visszaszorítása

3. A gyógyszerezésen túl

4. Külső stimuláció a testsúly szabályozására, a cukorbetegség kezelésére és egyéb terápiás célokra

5. A fül-agy-test kapcsolat: „vény nélküli” készülékek számos potenciális jótékony hatással

III. Szép remények

1. Meditáció és légzőgyakorlatok

2. Hidegterápia és testedzés

3. Amit a saját bolygóidegünkről okvetlenül tudnunk kell

Zárszó: A küszöbönálló jövő

Köszönetnyilvánítás

Függelék

Jegyzetek

Bevezetés

Az orvostudomány új határvidéke

2011. november 15-én találkoztam az első pácienssel, akit az én találmányom alapján kezeltek. Az illetőt már fiatalkorában rokkantságra és idő előtti halálra ítélte egy autoimmun betegség. A beteg állandó, erős végtagfájdalmai miatt alig tudta elhagyni az otthonát, így munkát sem vállalhatott, de még a kisgyermekeivel sem tudott játszani. 2011-ben azonban egy idegsebész beültetett a bal kulcscsontja alá egy szívritmus-szabályozóhoz hasonló készüléket. A sebész a bőr alatt felvezetett egy drótszálat a páciens nyakáig, és csatlakoztatta a stimulátort a bolygóideghez. Miután megkapta bolygóideg-stimuláló készülékét, a beteg fájdalmai enyhültek, a szövetek gyulladása csökkent, mozgáskorlátozottsága megszűnt.

A bolygóideg-stimulációs terápia mint a gyulladáscsökkentés merőben új módszere alighanem más betegségek kezelését is forradalmasítani fogja. Széles körű alkalmazásával megelőzhetővé válhatnak a gyulladásos folyamatok, amelyek évente mintegy negyvenmillió ember halálához vezetnek világszerte – ahogyan visszaszoríthatóak lesznek a végzetes következményekkel nem járó gyulladásos folyamatok is, amelyek ugyancsak sok-sok millió egyén egészségromlásáért felelősek. Mára a krónikus gyulladással összefüggő betegségek vették át a fertőző betegségek helyét az egészséges élettartamunkat legjobban megrövidítő veszedelmek listáján. Azért írtam meg ezt a könyvet, hogy megosszam a bolygóideggel kapcsolatos nélkülözhetetlen információkat, egyebek között, hogy miként szabályozza ez a páratlan ideg a gyulladásos folyamatokat a szervezetünkben, és hogyan javíthatjuk a funkcióját hétköznapi egészséges szokásokkal, illetve a legmodernebb gyógyászati technológiával.

E könyvben az immunrendszer egy merőben új felfogását is tárgyalom. A szervezet immunvédelmét hagyományosan egy autonóm működő rendszernek szokták tekinteni, amely önmagát irányítja, és önkényesen munkálkodik a fertőzések és sérülések okozta fenyegetések elhárításán. A tudósok és orvosok úgy vélték, az immunrendszer kívül esik az agy és az idegrendszer ellenőrzésén, noha köztudomású volt, hogy ez utóbbi hangolja össze valamennyi egyéb szervrendszerünk működését. Ám a laboratóriumomban megszületett a felfedezés, miszerint az agy és az immunrendszer szétválaszthatatlanul összekapcsolódnak egymással a bolygóideg révén. Ez a kulcsfontosságú felismerés tette lehetővé a munkatársaim és jómagam számára, hogy feltaláljuk azt a bolygóideg-stimuláló készüléket, amely 2011-ben a fent említett páciensnek új életet adott.

Az emberiség több mint kétezer éve tanulmányozza a bolygóideget, amely jókora kiterjedésével mindig is a szakemberek érdeklődésének fókuszában állt, ám e páratlan ideg működése mindmáig számos titkot rejteget, amelyek megfejtésén világszerte laboratóriumok százaiban dolgoznak. A tudósok hétről hétre új kutatási eredményekkel és bizonyítékokkal állnak elő, amelyek mindinkább lehetővé teszik számunkra, hogy kiaknázzuk a bolygóideg képességét létfontosságú szervrendszereink hatékony szabályozására és általában az önszabályozásra és regenerációra. Felfedezéseink nyomán innovatív terápiákat fejlesztünk ki a gyulladások, a depresszió, a szorongás, az epilepszia, a szerfüggőségek, a fejfájás, a szív- és keringési betegségek, a gyomor- és bélrendszeri betegségek, az Alzheimer-kór, a Parkinson-kór, a sztrók, a szklerózis multiplex és egyéb egészségügyi problémák kezelésére. Tudományos és egészségügyi publikációk ezrei foglalkoznak a témával, és munkatársaimmal mi magunk is számos tudományos cikket és közleményt írtunk. A jegyzetekben hivatkozom is ezek egy részére azok kedvéért, akik el kívánnak mélyedni a molekulamechanika részletes taglalásában. Nem az volt a célom, hogy összefoglaljam a részleteket, hanem hogy a bolygóideg általános működésének bemutatása mellett elegendő ismeretet adjak át ahhoz, hogy bárki önállóan kiaknázhassa e csodálatos ideg páratlan képességeit.

A bolygóideget gyakran titulálják az agy és a test közötti „szupersztrádának”, ám mint kiderült, működése sokkal rejtélyesebb és gyönyörűségesebb egy közönséges forgalmi rendszernél. A bolygóideg mintegy kétszázezer idegrostja1 úgy követi szervezetünk minden rezdülését, mint egy szimfonikus zenekar vonósai, fúvósai és ütősei a karmester mozdulatait. E rezdülések adják a muzsikát, a felcsendülő dallam pedig maga az életünk.

Amennyiben valaki többé-kevésbé jó egészségnek örvend, és értetlenül figyeli, hogy már a csapból is a „bolygóideg-téma” folyik, valósággal elárasztja a kismillió internetes megjelenés és találat, sőt a közösségi médiában is mindenki arról prédikál, hogy milyen módszerekkel stimulálja a bolygóidegét – én meg tudom érteni. Jómagam is úgy találom, hogy manapság valósággal ostromolnak minket a témába vágó kéretlen tanácsokkal. És ami még rosszabb, e tanácsok gyakran pontatlanok, olykor pedig egyenesen károsak. Számos népszerű javaslat és ajánlott terápia – ha serkentik is bármilyen mértékben a bolygóideget – semmiféle bizonyított jótékony egészségügyi hatást nem gyakorol. Mindazonáltal az elgondolások némelyike igazolható tudományos tényeken és élettani mechanizmusokon alapul, és így megérdemel némi figyelmet. A könyv elolvasása után mindenki különbséget tud majd tenni az igazolt tények és a szenzációkeltés között. Idegsebészként és kutatóként minden tőlem telhetőt el fogok követni, hogy közérthetően magyarázzam el mindazt, amit valóban tudunk – és világítsak rá tudásunk hézagaira.

Őszintén remélem, hogy mindazoknak, akik gyengélkednek, és történetesen valamilyen gyulladásos betegségben szenvednek, e könyv segít megérteni a bolygóideg alapvető szerepét a kóros állapotban, és legalább annyi ismeretanyagot biztosít, hogy feltehessék a megfelelő kérdéseket a kezelőorvosuknak. Az orvostudomány egy újabb forradalmának most zajló első évtizedeiben számos súlyos betegség kezelésében kísérleteznek a korábban elképzelhetetlen számítógép-vezérelt idegstimulációs eljárásokkal. Azért írtam ezt a könyvet, hogy beszámoljak az új eredményekről.

És e könyv a legjobb időben született. Miközben dolgozom rajta, nagyszabású klinikai vizsgálatok záródtak le, és továbbiak vannak folyamatban, amelyek révén a bolygóideg-stimuláció hamarosan a gyulladással járó betegségek széles körben elterjedt terápiás eszközévé válhat. Persze jócskán akad még tennivaló – ki kell bővíteni ismereteinket, és további klinikai vizsgálatokra is szükség lesz.

Mindenesetre a tömegesen érkező új adatok és eredmények reményeim szerint elősegítik, hogy a bolygóideg-stimulációs terápia az orvosi gyakorlat részévé váljon. Meggyőződésem továbbá, hogy ez az áttörés emberek millióinak hozza majd meg a gyógyulást.

Abban a kiváltságban és nagy szerencsében volt részem, hogy a profitorientált és a nonprofit szektorban egyaránt intézményalapítóként és -vezetőként tevékenykedhettem, létrehozva egyebek között a SetPoint Medicalt, amely társaság világviszonylatban is a bioelektronika és a bolygóideg-stimuláció egyik éllovasa. 2005 óta a New York állambeli Northwell Health közegészségügyi szolgáltató égisze alá tartozó Feinstein Institutes for Medical Research (Orvosi Kutatások Feinstein Intézete) elnök-vezérigazgatói posztját töltöm be, amely száznál is több kiemelt kutatócsoportot és laboratóriumot tömörít, amelyekben 8500 munkatárs támogatja az intézet küldetését, vagyis „bővíti a betegségek gyógyításához szükséges ismereteink tárházát”. A Feinstein a tudományos kutatásnak és az eredmények klinikai gyakorlatba való alkamazásának fellegvára, és nemzetközi elismertségnek örvend a bioelektronikus gyógyászat, az immunológia, a viselkedési egészségügy, az egészségügyi rendszertudomány, illetve a természettudományok és az orvoslás egyéb területeinek vezető intézményeként. Tudósai és orvosai a világ különböző tájairól érkeznek, és osztják meg egymással tapasztalataikat. E kutatók, tudósok, orvosok, posztdoktorok, egyetemi hallgatók és munkatársaik elkötelezetten gyarapítják orvostudományi ismereteinket, nem pusztán az öncélú tudást hajszolva, hanem olyan felfedezésekre törekedve, amelyek innovatív új kúrák és kezelések bevezetését teszik lehetővé az emberi egészség javításáért, és egy szebb jövő kialakításáért mindnyájunk számára.

Most pedig hadd leplezzem le magam: Noha eredeti szabadalmaim a bolygóideg-stimuláció gyulladáscsökkentő célzatú alkalmazásával kapcsolatban egy új vállalat alapítására késztettek, hogy elgondolásaimat pácienseken is tesztelhessem, lemondtam döntési pozíciómról a SetPoint Medicalban. Mindazonáltal tanácsadóként továbbra is részt veszek a kutatóközpont működésében, és bízom abban, hogy az eredeti szabadalmaim alapján kifejlesztett bolygóideg-stimuláló készülék széleskörűen elérhetővé válik a betegek számára. A laboratóriumba visszatérve kollégáimmal újabb találmányokon dolgozom a bioelektronikus gyógyászat terén, hogy még hatékonyabban kezelhessük a gyulladásos folyamatokat, és e találmányok felhasználási jogát átadom munkaadómnak, a nonprofit alapon működő Feinstein Intézetnek.

A negyven esztendő során, mialatt megszállottan kutattam az agy és a gyulladásos folyamatok összefüggéseit, egyértelműen rájöttem, hogy a fájdalom csökkentésében és a szenvedés enyhítésében kulcsfontosságú szerepe van a bolygóideg működésének. A laborban pedig nap mint nap azon dolgozunk a világ legragyogóbb és újítóbb, lelkesebb és állhatatosabb elméivel karöltve, hogy tudásunkat a gyakorlatba is át tudjuk ültetni.

E könyvben mindazt összefoglalom, amit a bolygóidegről jelenleg tudunk, és felvázolom, hogy egészségünk javítása szempontjából milyen forradalmi lehetőségek rejlenek e csodálatos idegben. Három részre osztottam ezt a művet. Az első, Feltáruló titkok című részben teljes dicsőségében mutatom be az elterpeszkedő és szervezetünk összehangolt működését biztosító bolygóideget a szerkezetéről és funkcióiról szóló történeteken keresztül. Azok, akiket leginkább a gyakorlati alkalmazás érdekel, nyugodtan előrelapozhatnak a harmadik részhez (legfeljebb a későbbiekben visszatérnek a könyv elejéhez). Az első részben felvázolom a bolygóideg megismerésének történetét, és feltárom mai tudásunkat belső működéseiről, amelyre a mikro-idegsebészet, az optogenetika, a molekuláris biológia és a mesterséges intelligenciával végzett idegi dekódolás révén tettünk szert. A megfelelően funkcionáló bolygóideg a szó szoros értelmében élet-halál kérdése, és nem csupán azért, mert ez az egyetlen olyan ideg, amit ha mindkét oldalon átvágunk, akkor végünk van. A bolygóideg felelős ugyanis létfontosságú szerveink és szervrendszereink – köztük az immunrendszerünk – napi sejtszintű működéséért, szabályozó hatást gyakorol az immunválaszra és a gyulladásos folyamatokra. És mindez az idegi reflexeinek köszönhető.

A Rendkívüli beavatkozások című második részben a laboratóriumok mindennapjait mutatom be, ahol az orvos kutatók a bolygóidegről szerzett ismereteinket a betegségek kezelésében kamatoztatják olyan módokon, amelyekről korábban nem is álmodtunk. Egyes esetekben megváltoztattam a neveket és a beazonosítható részleteket, hogy védjem az illetők személyiségi jogait, és hivatkozásokat illesztettem be a kollégáim munkásságára és bizonyos tudománytörténeti művekre azok kedvéért, akik jobban el kívánnak mélyedni a részletekben. Amikor ez a könyv a nyomdába kerül, küszöbön áll a forradalmi áttörés a bioelektronikus terápiák terén, amelynek köszönhetően a készülékek mérete egy fájdalomcsillapító tabletta méretére zsugorodik (és ez már az újratölthető akkumulátort is tartalmazza). E parányi eszközt azután beültethetjük a bolygóidegre a nyakban, hogy a gyulladásgátló gyógyító reflex stimulálásával kordában tartsuk a gyulladásos folyamatokat. Részletesen leírom, hogyan térképeztük fel a bioelektronikus orvoslás új határvidékét, és miként győződtünk meg biztonságos voltáról. A bolygóideg-stimuláló készülékeket többen és régebb óta használják, mint hinnénk: Az 1990-es évektől kezdődően több százezer ember kapott a Szövetségi Gyógyszer-ellenőrzési Hatóság (Federal Drug Administration, FDA) által jóváhagyott bolygóideg-implantátumokat epilepszia vagy depresszió kezelésére.

A közelmúltban pedig az étvágyat, az anyagcserét, az inzulintermelést és a glükózháztartást szabályozó bolygóidegreflexek klinikai vizsgálatai keretében tanulmányozták, hogy vajon a nem invazív fókuszált ultrahangos beavatkozással kezelhető-e a diabétesz és az elhízás. Továbbá több száz klinikai vizsgálat folyik világszerte a bolygóideghez vezető közvetett pályák feltérképezésére, amely terápiák nem igényelnek sebészeti beavatkozást, inkább az agyi aktivitást modulálják (finoman) olyan eszközökkel, amelyeket a fülön helyeznek el, hogy stimulálják az ideg helyi ágát, és amelyek segítségével lehetőség nyílhat a depresszió, a szorongás, a migrén, a fejfájás, az opioidelvonási tünetek, az alvászavarok és a coviddal kapcsolatos egészségügyi problémák kezelésére, valamint a memória és a kognitív funkciók javítására. A Feinstein Intézetben dolgozó csapatom, amely eme izgalmas kutatómunka élvonalában tevékenykedik, szorosan együttműködik az iparág óriáscégeivel és több tucat másik intézet tudósaival.

A Kivételes elvárások című harmadik részben tudományos szemmel vizsgálom a népszerű otthon végezhető, „csináld magad” gyakorlatokat, amilyen a meditáció, a hideg vizbe merülés, és a testedzés. Idegsebész-kutatóként hangsúlyt helyezek a helyes diagnózis felállítására, igyekszem megválaszolni az összetett kérdéseket a rendelkezésünkre álló leghitelesebb adatok alapján, és a legbiztonságosabb, minimális kockázattal járó kezelési tanácsokat adni. Így hát könyvünk utolsó részében körültekintően ajánlok is gyakorlati eszközöket, amelyek az újabb tudományos eredmények fényében is kecsegtetőnek látszanak. Az emberek az ősrégi praktikáktól kezdve a TikTok legutóbbi divathullámáig mindig is kísérleteztek különböző elme-test beavatkozásokkal és népi gyógymódokkal bolygóidegük gyógyító képességeinek kiaknázására. Jómagam a hippokratészi eskü, a rendelkezésünkre álló bizonyítékok és a tulajdon kíváncsiságom útmutatására hagyatkozva megszívlelem a dalai láma, Wim Hof holland állóképességi sportoló és más szakértők tanácsát, és a józan eszemre hallgatva választom külön a hiteles bolygóideg-tudományt a puszta hírveréstől, amikor a meditáció, a légzésszabályozás, a jeges fürdők, a testedzés és a vény nélkül kapható orvosi segédeszközök hatását elemzem. Kifejtem, mit tartok hitelesnek és hasznosnak, mi alaptalan, sőt egyenesen káros gyakorlat, és mi az, amelynek hatásairól még nem tudunk eleget.

Miközben tudomány és innováció a bolygóidegre összpontosul az orvostudományt és mindennapi gyakorlatunkat egyaránt gazdagítva, nem csupán azt kezdjük megérteni, hogyan őrizhetjük meg e csodálatos ideg működőképességét, hanem azt is, hogy egészségünk és jó közérzetünk múlik a sikeren. Bízom benne, hogy a folyamatban lévő kutatások összefoglalása és az esetleírásaim kellően informatívak. A könyvben közölt történetek egytől egyig színigazak, egy részüket a saját praxisomból merítettem, a többit pedig a kollégáim mesélték el, amiért mélységesen hálás vagyok nekik. Egyes esetekben megváltoztattam a neveket és a részleteket, amelyekről a szereplők beazonosíthatóak lettek volna, hogy óvjam a személyiségi jogaikat, és kollégáim munkásságára és bizonyos tudománytörténeti művekre hivatkozom azok kedvéért, akik mélyebben bele kívánják ásni magukat a témába.

A kellő ismeretanyag birtokában mindenki maga veheti kezébe egészsége ügyét, és tájékozott döntéseket hozhat saját közérzete javítása érdekében. Az első lépés a bolygóidegünk képességeinek kiaknázása felé az, hogy tisztába jöjjünk a puszta létezésével. A következő lépés annak megértése, hogy mi a bolygóideg funkciója, és mit tehetünk egészségének megőrzése érdekében (hogy cserébe mi magunk is egészségesek maradhassunk), és mit tehet értünk a bioelektronikus gyógyászat. Ezután feltehetjük a szükséges kérdéseket és meghozhatjuk a kellő döntéseket, hogy napi szintjen gondját viseljük a bolygóidegünknek, illetve amennyiben súlyos egészségügyi problémákkal küzdünk, tájékozódjunk a kezelési lehetőségek felől. Bolygóidegünk megismerése közelebb visz minket egy olyan világhoz, amelyben elkerülhetjük a végzetes gyulladásokat, és amelyben hatékonyabban kezelhetjük a milliók életét megkeserítő gyulladásos betegségeket.

I.

Feltáruló titkok

A bolygóideg rejtett hatalmának felderítése

1.

Hogyan helyettesíthetik az elektromos impulzusok az orvosságainkat?

A szenvedés többre megtanított, mint minden más tanítás.

CHARLES DICKENS: SZÉP REMÉNYEK1

Az e-mail tárgysora egyből megragadta a figyelmemet:2 „Köszönöm, hogy megmentette az életemet!” A levelet egy Kelly Owens nevű hölgy írta, és a történetét mesélte el benne. Kellynél tizenhárom esztendős korában Crohn-betegséget és reumatoid artritiszt diagnosztizáltak, ezután pedig tizenöt éven át betegeskedett, járta a kórházakat és a sebészeteket, ágyhoz kötve élt, és immunszuppresszív gyógyszereket szedett. Ám egyik sem segített. A húszas évei végére az elhúzódó szteroidos kezelések következtében csontritkulás alakult ki nála. A denzitometriás vizsgálat szerint csontsűrűsége jelentősen alulmúlta az életkorához és neméhez viszonyított átlagos értéket, egy idős személy szintjét sem érte el. Nagy ritkán, ha egy-egy étteremben vacsoráztak, Kelly lába az este végére úgy megdagadt, hogy a férjének ölbe kellett kapnia, a saját lábán a kocsiig sem tudott visszagyalogolni.

2014-ben Kelly a HuffPost Live műsorában látott,3 és röviddel utána meg is írta nekem az első e-mailjét. Én rögtön válaszoltam neki, tájékoztattam őt a bolygóideggel kapcsolatos munkánkról, és javasoltam, hogy kövesse figyelemmel a SetPoint által tervbe vett klinikai vizsgálatokat. Három évvel később Kellyvel közölték az orvosai, hogy kifogytak a lehetőségekből, és ami még rosszabb, hogy a páciens kénytelen hazamenni és felkészülni rá, hogy az élete a súlyos mellékhatásairól is ismert prednizolon nevű szteroidtól függ majd.

Egy-egy fertőzésre adott immunválasz során kialakuló gyulladásos folyamatok alapvető szerepet játszanak a fertőzések leküzdésében, ám túlzott vagy szabályozatlan aktiváció esetén az immunrendszer saját szöveteit is megtámadhatja – ez a krónikus gyulladásos és autoimmun betegségek alapmechanizmusa. Kelly immunrendszere kibillent az egyensúlyából, és ez katasztrofális következményekhez vezetett. Miközben a prednizolonra bízta magát, hogy átvészelje a napot, a lába úgy feldagadt, hogy gyakran járni sem tudott, ami miatt kénytelen volt feladni a tanári pályafutását. Crohn-betegségének gyakori fellobbanásai miatt túl sokat hiányzott a munkahelyéről. Végső elkeseredésében felkereste a clinicaltrials.gov honlapot, ahol megtudta, hogy a SetPoint klinikai vizsgálatokat végez Európában. Bár a hatástalan és méregdrága gyógyszerek a tönk szélére juttatták őket anyagilag, barátaik és családjuk támogatásával Kelly és a férje, Sean elő tudták teremteni az utazáshoz szükséges pénzt. Összecsomagolták az életüket, és New Jersey-ből átköltöztek a tengerentúlra, Amszterdamba.

Az Amszterdami Egyetem Orvostudományi Központjában beültettek egy apró készüléket Kelly kulcscsontja alá, amely elektromos jelzésekkel stimulálta a bolygóidegének bal oldali ágát, reményeink szerint aktiválva az ideg által közvetített cholinering gyulladásgátló reflexet, hogy lelohassza a szervezetében fellobbant súlyos gyulladásos folyamatokat. Kelly alig pár héttel később tinédzserkora óta először újra bot nélkül járt. További nyolc hétre rá a klinikai remisszió egyértelmű jeleit mutatta, megszabadult gyomor- és bélrendszeri panaszaitól, napi három és fél kilométert futott, és kondizni járt. Pár hónap múltán pedig végre elhagyta a prednizolont, és más gyógyszer sem szedett.

Akkoriban még mindig nem ismertem személyesen Kellyt, ám könnyes szemmel olvastam az e-mailjét, amelyben a felépüléséről számolt be. Képzelhető, milyen szenvedéseken ment keresztül Kelly – sőt sokan talán maguk is megtapasztalták e gyötrelmeket. Több mint ötszázmillió embertársunk küzd autoimmun betegségekkel, sokaknak pedig az ez idáig nem diagnosztizált gyulladásos folyamatok rontják le az életminőségét. Ha pedig a betegek családtagjaikra és barátaira is gondolunk, meg kell állapítanunk, hogy a gyulladásos folyamatok okozta szenvedés így vagy úgy, de csaknem mindnyájunkat érint.

Kelly e-mailes állapotjelentése így folytatódott: „Most pedig, miután hazatértünk, terveket szövök a jövőre vonatkozóan… amin már évek óta nem mertem gondolkodni.”

Az azóta eltelt években volt szerencsém összebarátkozni Kellyvel, sőt még munkatársak is lettünk, amikor élete küldetésének választotta, hogy a bioelektronikus orvoslás széles körű hozzáférhetővé tételéért dolgozzon. A barátnőm nekem ajándékozta a feleslegessé vált botját is, hálája jeléül azokért az orvostudományi kutatásokért, amelyek a kulcscsontja mellé beültetett parányi implantátum kifejlesztéséhez vezettek – ez éppolyan biztonságos, akár a pacemaker, és segítségével Kelly ismét normális életet élhet. A bot ma is a könyvespolcnak támasztva áll az irodámban a fogantyújára erősített nagy fehér szalagcsokorral, amellyel átadta nekem, és a ráfüggesztett üdvözlőkártyával. Az élénkrózsaszín bot nyele csigavonalban tekeredik, és valahányszor rápillantok, mindig arra gondolok, minden bája ellenére mennyire szörnyű egy vidám pink botot kapni tinédzserkorban a járás segédeszközéül.

Hat évvel Kelly köszönőlevele után a SetPoint Medical egy újabb, még apróbb bolygóideg-stimuláló készülék kifejlesztésén dolgozik, amellyel a reumatoid artritiszben szenvedőket szándékozunk kezelni az Egyesült Államokban. A Egyesült Államok Élelmiszer- és Gyógyszerügyi Hivatala (Federal Food and Drug Administration, FDA) „áttörést jelentő eszköz” (Breakthrough Device) minősítést adott a technológiának,4 amely reményeim szerint hamarosan felvételt nyer a gyógyászati eszköztárába, és országszerte felírhatóvá válik. A páciensek mindenesetre egyre türelmetlenebbül követelik a gyulladások kezelésének új módszereit. A jelenlegi terápiáik költségesek, gyakran injekció formájában adják be a betegeknek a hatóanyagokat, a kezelések súlyos mellékhatásokkal járhatnak, ráadásul gyakran hatástalanok. Az erős immunszuppresszáns szerek veszélyes mellékhatásaira „fekete keretben” figyelmeztet az FDA – ez a legkomolyabb figyelemfelkeltő jelzés azokban az esetekben, amikor egy gyógyszer mellékhatásai végzetesnek is bizonyulhatnak. A Kellyéhez hasonló bolygóideg-stimuláló készülékek megjelenése és elterjedése reményt ad a jövendő pácienseknek, hogy a mai korlátozott eredményességű kezelésmódoknál hatékonyabb terápiában részesülhetnek.

Napjainkban az antibiotikumoknak, oltóanyagoknak és a modern higiéniai előírásoknak köszönhetően okkal várhatjuk el, hogy sokáig éljünk. A legtöbbünk nem fertőzések következtében hal meg: a szívinfarktus és a sztrók, a cukorbetegség és az elhízás, az idegrendszer degenerációja – elsősorban az Alzheimer- és Parkinson-kór –, valamint a rák a felelős az évente bekövetkező hatvanmillió haláleset kétharmadáért. Ez a statisztika valószínűleg korántsem meglepő, mindazonáltal sokan nincsenek tisztában vele, hogy a fentiek egytől egyig gyulladás okozta betegségek. És ebbe a felsorolásba nem vettük bele a további milliókat, akik autoimmun betegségekben és egyéb gyulladásos nyavalyákban szenvednek egész életükben.

Mi történne, ha képesek volnánk befolyásolni a bolygóideg tulajdon jelzéseit, hogy hozzásegítsük ama funkciója ellátásához, amire az anyatermészet rendelte? Vajon a bolygóideg stimulálása segíthet az olyan gyulladásos betegségek tüneteinek egyhítésében, ahol más kezelések kudarcot vallottak? Segíthet e terápia mindazoknak, akik szeretnék minél tovább fenntartani testük és elméjük optimális működését? Mi a helyzet akkor, ha igenis léteznek olyan módszerek, amelyek révén képesek leszünk megőrizni harmonikus bolygóideg-funkciónkat? És mi történik, ha egy elektronikus chip segítségével kommunikálhatunk az immunrendszerünkkel, és szabályozhatjuk az inzulintermelésünket és a glükózháztartásunkat? Amikor a munkatársaimmal néhány évtizeddel ezelőtt felfedeztük, hogy az immunrendszerünk és egyéb létfontosságú szervrendszereink harmonikus együttműködése a bolygóideg által az agy és a test között közvetített, kielégítő kommunikáción múlik, nekiláttunk felderíteni a különböző módszereket, amelyek révén harmonikusabbá tehetjük szervezetünk e „muzsikáját”. És számos ilyen módszerre bukkantunk – mérhető eredményekkel, amelyekről a továbbiakban be fogok számolni.

A rövid válasz így hangzik: Igenis „játszhatunk” a bolygóidegen, ahogyan a természet elrendelte, az elektromosság, a hanghullámok és komputerchipek segítségével, hogy további életeket mentsünk meg ugyanúgy, ahogyan Kellyvel is tettük.

VALAKINEK IGAZÁN KEZDENIE KELLENE MÁR EZZEL VALAMIT!

Anyámat, Dorothyt huszonkilenc éves korában – amikor én ötesztendős voltam – egy borús nyári napon elvitte az agydaganat. Mivel apám képtelen volt rávenni magát, hogy közölje velem a gyászhírt, nem is értesültem anyám haláláról a rákövetkező péntekig, amikorra már a temetés is lezajlott. A fivérem, Timothy négyéves volt, a húgom, Sharon még a második életévét sem töltötte be, ahhoz is túl kicsi volt, hogy felfogja a csapást. Amikor tudomást szereztünk a tragédiáról, Tim és én apu ölében ültünk a Cape Cod stílusú ház nappalijában, amelyben a szüleim a házasságuk egész ideje alatt laktak. Nem is tudom, mennyi ideig zokogtunk apánk karjában, mindenesetre amikor kifogytunk a könnyekből, apu mindkettőnknek a kezébe nyomott egy-egy új játék kisautót. Megmarkoltam az enyémet, és kirohantam a komor nappaliból a napfényben fürdő hátsó udvarra.

Nagyjából egy héttel korábban mama hosszan szundikált délután. Tim és én eluntuk magunkat, és elkezdtünk „telefonszerelősdit” játszani a házban, szögeket vertünk be és zsinórokat feszítettünk ki a lépcsőfeljáró faburkolatán (pályakezdő szüleim ritka fényűzésként engedték meg maguknak a falambériát). Amikor apánk hazaért a munkából, és meglátta, mit műveltünk, elég harsányan kezdett kiabálni velünk, hogy kizökkentsen a fantáziavilágunkból, de a mami átaludta az egészet.

Ma már értem, ez hogy történhetett. A glioblasztóma, az egyik legagreszívebb agydaganat épp serényen préselte össze az agyát, és vágta el az idegrendszeri összeköttetéseit. Bár egyikünk sem tudta, anyám rákbetegséggel küzdött. A daganat hónapokon át húzódó fejfájásokat, rá nem jellemző emlékezetkieséseket, és egykor gyöngybetűs kézírásának folyamatos elcsúnyulását okozta, mondhatni a puszta lényét fojtogatta, megzavarva és eltorzítva az agya és a teste közötti jelzéseket.

Az ezután következőkről csupán néhány homályos, sötét emléket őrzök. Bezsúfolódtunk a párás, forró Plymouth kombinkba a négyórás autóútra a connecticuti Camdenig. Én folyton a hőség és a légkondicionálás hiánya miatt panaszkodtam. Apán vezetés közben rám reccsent, hogy hallgassak már el. Mellette az anyósülésen édesanyám zavartalanul aludt.

Én épp mögötte ültem. Tim apánk háta mögött foglalt helyet, a kis Sharon pedig közöttünk szendergett mózeskosarában, amely minden kátyúnál megrázkódott, úgyhogy félő volt, hogy végül felborul. (Az 1960-as években jártunk.) Emlékszem, hogy órákon át bámultam az anyám tarkóját. Fekete haja a vállára omlott, és az ülése hátrészén terült szét olyan távolságban, hogy épp nem tudtam megsimogatni. Ez az utolsó emlékem anyámról, és tragikusnak hangzik, mert a helyzet valóban az is volt. Nem láttam őt többé.

Apánk egy orvos utasítására, aki megvizsgálta a mamát, behessegetett mindnyájunkat a kocsiba. Ezúttal Culotta nagyapánkhoz, anyánk apjához furikáztunk látogatóba, aki az orvostudomány professzora volt a Yale Egyetemen.

Ma már tisztában vagyok vele, mi történt. Anyámnak súlyos papillaödémája volt, ami a koponyaűri nyomás veszedelmes megnövekedésével alakul ki. A nyomás a látóidegén keresztül az agyából a szemfenekére is átterjedt. A helyi orvos az oftalmoszkópjával – nagyítólencsés szemtükrével, amelyben beépített izzó világít – megvizsgálta anyám retináját, és meg is találta a látóideg érintettségének helyét. Ezt a pontot látóidegfőnek nevezik, és rendesen élénksárga holdkorongnak néz ki élesen elhatároló szélekkel, amely a retina vörös égboltján ragyog.

Az anyám szemébe néző doktor azonban egy elmosódott peremű, alaktalan pacát látott. Nyomban felismerte, hogy az anyám agyában uralkodó nyomás és duzzanat a látóidegfőjéhez kényszeríti a folyadékot, és persze az összes többi ideghez is, amelyek összekapcsolják az agyát a testével. A Yale vezető idegsebésze, dr. William J. German vállalta fel a műtétet.5 Daganatra gyanakodva koponyalékelést, azaz kraniotómiát végzett, eltávolítva tíz centiméter átmérőjű kört anyám koponyacsontjából.

Az idegsebész szemével nézve az egészséges emberi agy lenyűgöző remekmű: finom szövetszerkezetű, halványrózsaszín, elegáns, sőt kecses szerv. Olyan, mint egy Degas-festmény. A koponyán vágott lyuk pedig az ablak, amelyen át a sebész szemügyre veheti a csillogó lágy szövetben felfüggesztett sok milliárd neuront és az őket tápláló vérerek szövevényes hálózatát. Számomra e látvány sosem lehet „visszataszító”, hiszen a műtő fényözönében az embert az áhítat és ama érzés különös elegye tölti el, hogy legfőbb ideje munkához látni. Vár tehát rám az elvégzendő feladat, ugyanakkor világosan tudatában vagyok, hogy a szemem elé táruló valamennyi idegsejtnek megvan a maga feladata, külön bejáratú kapuja a jelzések egymást átfedő hálózatának birodalmába, amelyek az emlékeinket, gondolatainkat, érzelmeinket, érzéseinket, cselekedeteinket és reflexeinket létrehozzák, és felelnek minden egyes lélegzetvételünkért és szívdobbanásunkért.

Az anyám agya egészen másfajta látványt nyújtott. A daganatok tényleg visszataszítóak. A diagnózisát alátámasztandó dr. German kimetszett egy kicsiny darabot a tumorból, és leküldte a patológiai laborba, hogy vizsgálják meg mikroszkóp alatt. Azután ahogyan jómagam is száz meg száz alkalommal megtettem az idegsebészeti műtőmben, odaállt anyám fejéhez, és várta, hogy megcsörrenjen a telefon. Biztos vagyok benne, hogy tisztában volt a kórjóslattal. Tudta, hogy később a váróban gyászos hírt kell közölnie apámmal és nagyapámmal. És ahogyan az idegsebészek a mai napig is teszik, reménykedett benne, hogy ez egyszer téved.

A glioblasztóma diagnózisa 1963-ban ugyanolyan lesújtó hírnek számított, mint manapság, 2023-ban. A hátralévő időt nem években, hanem hetekben, esetleg hónapokban mérték.6 Nem létezett – ahogyan most sem létezik – eredményes terápia a tumor növekedésének leállítására, amely gyilkos nyomást fejt ki a koponya csontbörtönébe zárt agyra. A túlélési idő középértéke még napjainkban, hatvan évvel később is tizenkét-tizenöt hónap közé esik. Tehát amikor megcsörrent a telefon a műtőben, ahol Dorothyt operálta, dr. Germannek nem maradt más teendője, mint lezárni a koponyán a nyílást, amit vágott. Bepólyálta anyám fejét, és átvitette a lábadozók kórtermébe, ám anyám többé nem tért magához. Az agya tovább duzzadt, és azon a héten vasárnap el is hunyt.

Emlékszem, a temetése után néhány nappal felmásztam nagyapám ölébe. Miközben mélyen beszívtam az ingéből áradó édeskés szivarfüstillatot és hátradönthető zöld bőrkarosszékének szagát, amelyben az orvosi folyóiratokat lapozgatta, feltettem neki a kérdést, hogy a barátja, dr. German miért nem gyógyította meg és küldte haza a mamát.

– Az agyában növekvő daganat túlságosan nagy volt, és sok-sok nyúlványt eresztett minden irányba – magyarázta nagyapa. – Egyszerűen nem volt rá mód, hogy dr. German az összes nyúlványt eltávolítsa anélkül, hogy ne károsította volna az agy egészséges részeit. A mama megbénult volna, és nem tudott volna beszélni. Többé nem lett volna ugyanaz az ember, akinek ismerted. Többet senki emberfia nem tehetett volna.

– Pedig valakinek igazán kezdenie kellene már ezzel valamit! – fakadtam ki.

Nagyapó bólogatva sóhajtott fel:

– Talán egy szép napon épp te leszel az a valaki.

És ennél kiválóbb pályaválasztási tanácsot nem is kaphattam volna.

Jegyzetek

Bevezetés

1 Az embernek két bolygóidege van a nyak két oldalán, és ezek hozzávetőleg száz-százezer idegrostból állnak. Henry Harland Hoffman – Harold Norman Schnitzlein: The Numbers of Nerve Fibers in the Vagus Nerve of Man. The Anatomical Record, 1961. március, Vol. 139., No. 3., 429–435. https://​doi.​org/​10.​1002/​ar.​1091390312.

I. Feltáruló titkok

1. Hogyan helyettesíthetik az elektromos impulzusok az orvosságainkat?

1 Mottó: Charles Dickens: Szép remények (Great Expectations). Ford.: Bartos Tibor, Magvető Könyvkiadó, Budapest, 2004.

2 Kelly Owens e-mailje a szerzőnek, 2017. szeptember 21.

3 Dr. Kevin Tracey Explains Using Nerve Stimulation to Treat Arthritis, Josh Zepps interjúja, 2014. május 30. HuffPost Live, videófelvétel, 4:29. https://​www.​huffpost.​com/​entry/​dr-kevin-tracey-explains-using-nerve-stimulation-to-treat-arthritis_​n_​5b4f9372e4b0cf38668f6ce0.

4 Az áttörést hozó eszközök alatt (The Breakthrough Devices Program) azokat az orvosi készülékeket és eszközvezérelt kombinált termékeket értjük, amelyek eredményesebb kezelést vagy diagnosztizálást tesznek lehetővé életveszélyes vagy visszafordíthatatlan hanyatlást okozó betegségek és egészségügyi problémák esetén az Egyesült Államokban. Food & Drug Administration: Breakthrough Devices Program: Guidance for Industry and Food and Drug Administration Staff. 2023. szeptember. https://​www.​fda.​gov/​regulatory-information/​search-fda-guidance-documents/​break​through-devices-program.

5 William F. Collins – Lycurgus M. Davey: William J. German, M.D., 1899–1981. Journal of Neurosurgery, Vol. 54., No. 5, 1981. május, 571–572. https://​doi.​org/​10.​3171/​jns.1981.54.5.0571.

6 Soniya Mohammed – M. Dinesan – T. Ajayakumar: Survival and Quality of Life Analysis in Glioblastoma Multiforme with Adjuvant Chemoradiotherapy: A Retrospective Study. Reports of Practical Oncology and Radiotherapy, Vol. 27., No. 6., 2022, 1026–1036. https://​doi.​org/​10.​5603/​RPOR.a2022.0113.