Mihály Marci

TIHAMÉR
FÜVESKÖNYVE

AMITŐL A FŰ SEM NŐ

© Mihály Marci, 2023

Illusztrációk © Karácsonyi Anna Panka, 2023

© Open Books, 2023

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Jolsvai Júlia

Szerkesztő Györe Bori

A borítót Karácsonyi Panka illusztrációja
felhasználásával Zatykó Fanny tervezte

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-350-8

MÁRCIUS

Miből lesz a tulipán?

Észreveszed az első virágok leveleinek hegyét – villámcsapás. Ezeket már lehet, hogy te ültetted? Vagy még az előző felelős tulipánjai? És mikor bújtak ki? Azt hiszed, minden rezdülését látod a kertnek, fűszál nem nő egy millimétert sem anélkül, hogy ne regisztrálnád. Akkor meg hogyan emelkedtek hirtelen ilyen magasra és ilyen sokan? És milyen virágot bontanak majd? Annyiféle hagymát ültettél annyiféle helyre, az lenne csoda, ha egyáltalán tippelni tudnál a levélcsúcs alapján. Mondjuk, kifejezetten a tulipánokra hasonlítanak… Pedig tulipánt biztosan nem ültettél. Figyelj jobban!

Mag minden mennyiségben

Ó, de hát én ismerem ezt, ezt a szenvedélyes, nyakló nélküli vetőmagvásárlást! Színes retek, mángold, céklából sárga is kell, „a hot dog, a kávé, a sült limonádé, mindent megveszünk”. A szakácskönyvek hisztérikus vásárlása ugyanez a nóta. Ha megvesszük a legjobb vadételeket ígérő vagy az al-tiszai régió halételeit bemutató szakácskönyvet, akkor az már szinte főzés. Szinte tálaltuk is. A magok beszerzése is ezt a csillapíthatatlan vágyat csiklandozza: már csak elültetjük, locsoljuk, és jön az aratás. Szinte. Ahogy azt Móricka elképzeli. A vadat gondolatban ejtjük el.

A gazda szeme

Életem első ültetése a magaságyásba: pár sornyi fokhagyma, vörös- és lilahagyma, kevéske retek. Beleborzongok, ahogy a valóban „porhanyós”, gazdag földbe belenyomogatom a magokat. Ez egy órája történt. Azon kapom magam, hogy azóta a szobából pislankodok a magaságyás felé, kibújt-e már véletlen a retek. Sose lehet tudni.

Magömlés

Nem csak a túlvásárlás vezet a feleslegesen sok maghoz és palántához. Hanem az is, hogy egy-egy tasakban sokkal több van, mint amennyit célszerű felhasználni. Akkor sem kell 25 tő paprika vagy 30 bokor bab, ha egy negyedtenyérnyiben elfér a tasakocska tartalma. De ha már itt vannak… ide is egyet, oda is egyet, végül is innen is kihajthat egy kasvirág, onnan is előbújhat egy borágó, nincs az előírva, hova kell tenni.

Idő van!

Végre lehet fontoskodva nézni az időjárás-előrejelzést, óránként ráfrissíteni a hány fok van mostra, hány órakor várható „csapadék” milyen eséllyel, lehet mérlegelni a teendőket. Mintha bármire is ráhatásom lenne. Akkor csinálom, amikor időm van rá, és nem amikor ideje van. De azért a fűnyírást elhalasztom – úgyis esni fog mindjárt.

Szög

Akinek kalapács van a kezében, hajlamos mindent szögnek látni. Épp dobnám ki a gyümölcsjoghurt dobozát, amikor bevillan: de hiszen minden palántázós leírásban szerepel a „tejfölöspohár” kifejezés. Gyorsan elmosom inkább, jól jön majd! Eddig mindig bosszantott ez a tejfölöspohár-tanács – mert a tejfölt mindig vödrös kiszerelésben vesszük. Abban lehet lefagyasztani a bablevest.

Veszteség

Az első idei veszteség: egy óvatlan mozdulattal lenyakaztam egy hirtelen nőtt, ágaskodó palántát. A gyászmunka nem tart túl sokáig: minek ment oda?! A kármentést is megkezdem, gyorsan teszek a földjébe egy új magot, így legalább erre emlékezni fogok, hogy a lenyakazott helyére milyen növényt tettem.

Kótyavetye

A Maresi kávétejszín hazai bevezetőkampányának pikáns szlogenje volt valamikor a rendszerváltás környékén: „Mert élvezni csak Maresivel lehet!” Hofi felháborodottan kommentálta a süket reklámsort: „Most mondják csak?! Hát elkótyavetyéltem az életemet!” Nem sűrűn ugyan, de pár ilyen maresis AHA pillanatot én is őrzök, talán nem véletlen, hogy főleg az evéshez kapcsolódóan. Az egyik első, amire emlékszem, amikor megvilágosodtam, hogy székelykáposztát és töltött káposztát magamnak is tudok készíteni, nem kell mindig konzervet nyitni hozzá. A másik, amikor egy beszélgetésben szóba került a sültparadicsom-leves-recept, amiről addig nem is hallottam. És most is van: lehet nekem saját salátám, uborkám, paradicsomom, és ha összejön, pok choiom, ami önmagában akkora spórolás, hogy megtérül minden befektetett pénz és munka. (Nem. De elképzelni jó. Mert élvezni csak Maresivel lehet.)

Nincs kéz, nincs csoki

A vetőmagok kihelyezése, benyomkodása szinte teljesen esetleges, különösen olyankor, amikor több mag ömlik a tenyerembe a kis tasakból, mint amennyit elhelyezni terveztem. Ilyenkor ad hoc módon keresek helyet nekik, mondhatni, szükséglakást. Máskor is kerülnek ilyen-olyan magok nehezen belátható, körülhatárolható helyekre. Ilyenkor aztán tényleg érvényesül a darwini elv a túlélésről – aki képes kidugni a kezét a föld alól, az fog vizet kapni, aki várja, hogy hátha észreveszem, az kevés eséllyel száll be az evolúciós küzdelembe.

Zsákbamacska

Túl azon, hogy a fátyolfólia alatt tényleg melegedett egy macska – magaságynak vélte, teljes joggal –, fogalmam sincs, honnan mi fog előbújni. A megalomán, minden racionalitást nélkülöző ültetési eljárás azt eredményezi, hogy már az első pillanatokban elvesztem a fonalat, ha agyonütnek, se tudom, miből, hova, mennyit ültettem. Várom a meglepetést! Bárhonnan bármi előugorhat.

Megoldja

Egész télen bújtam a szakirodalmat, mérlegeltem, hogy melyik zöldfűszerről állítják, hogy évelő, melyik esetében még csak nem is kecsegtetnek feltámadással. Érdekes, hogy a legerőteljesebb, bokorméretű bazsalikomok például minden szezonban újraültetendők, míg más, kis észrevétlen csenevészek a napsütésben egyszer csak előkerülnek. A legnagyobb meglepetést a tárkony okozta. Egyetlen magas szál tárkony képviselte a fajtát, úgy sincs nagyon mire használni, és ez az egy magas szál is elfagyott, elszáradt tavaszra. Bár a szakirodalom szerint évelő, nem tartottam valószínűnek, hogy az elszáradt és aztán le is vágott ág kihajt. Nem is hajtott. Helyette viszont számtalan új ág hajtott ki és tör most az ég felé. Nem tudom, hogy, de megoldja.

Madárijesztő

Ha kint felejtünk egy magot az ültetés során a föld felszínén, a madarak vérszemet kapnak, és elkezdenek kutakodni a friss veteményesben vak tyúk is talál szemet alapon. Kell egy madárijesztő – vércinkék kóstolgatják a reménybeli salátáimat.

Befektetés

Igaz, hogy megdöbbentő összegeket költök a hobbimra, de egy kertészkedéssel töltött óra még így is sokkal olcsóbb, mint egy terápiás ülés.

Én vagyok a mamájuk

Nem volt egy nagy ötlet ezt a profi és kényelmes eljárást alkalmazni, hogy én majd palántázni fogok, ráadásul elektromosan melegített „miniüvegházba” teszem az egész hóbelevancot. A magoncok kezdik elfoglalni a hálószobát. Kell a fény, kell a meleg! Mindegyiket név szerint ismerem, számolom a leveleiket. Széltől is óvom. Én vagyok a mamájuk.

KZ

Tisztában vagyok vele, hogy sokkal-sokkal több könyvet olvastam haláltáborokról, mint amennyi „normális” volna. De alig hiszem, hogy lehet másra gondolni, amikor a komposzt felé viszek egy kihúzott, elszáradt növényt, és az alján kis zöld leveleket látok, mint a halomba hordott holttestek közt gyönge életjelet adó haldoklóra, akit meglát egy felszabadító orosz vagy amerikai katona, és megmenti. Még élek.

Tőzsde

Egy ismert színész vallott egyszer egy interjúban arról, hogy egy időben tőzsdézett, és annyira magába szippantotta az adásvétel és a részvényárfolyamok világa, hogy folyamatosan ezen töprengett, állandóan mérlegelt, tervezgetett. Bevallása szerint akkor hagyott föl a szenvedélyével, amikor azon kapta magát, hogy a színpadon, előadás közben is ezen gondolkozik azokban a pillanatokban, amikor épp nincs szöveges feladata. Mélyen átérzem a problémát, én is rengeteget ültetek, cserélek, gyomlálok gondolatban, miközben fizikailag máshol vagyok.

Palántadőlés

A szakirodalomban előre beharangozott, rettegett palántadőlés – gombabetegség, mely a látszólag egészséges palánták hirtelen halálát okozza. Ráadásul, ha az egyik feldobja a talpát, akkor számítani lehet rá, hogy az egész tálca alanyai kipurcannak körülötte. Elég sok palánta van, egy-egy kidől, leszakad, szétnyomódik, úgyse neki, van még sok. Mint Boribon a sorra kipukkanó lufijaival: egy idő után elkezdek gondolkozni, hogy hány palánta fogja megérni a felnőttkort. Szerencsére a locsolásra jól reagálnak: a víztől elmúlik a palántadőlés, és szépen feltápászkodnak az érintettek.

„Széltől is ó”

A javaslat szerint a palántákat fokozatosan kell hozzászoktatni a külső körülményekhez, ablakot nyitni rájuk, kicsit napoztatni, kint felejteni éjszakára. A legszórakoztatóbb tanács, hogy „tenyerünk élével” legyezgessük őket néha, a szellőtől erősödik a száruk. Egy újságot használok e célra, reggel-este legyezem őket kíméletesen. Kísértetiesen hasonlít a dolog egy kínos púzás elkeseredett szétoszlatási kísérletéhez. De mégis, mecsoda különbség!

Komposztnak jó lesz

Bődületes, mennyire megváltoztatja a „pazarlás” okozta szégyent és smucigságot a komposztáló léte. Ha valami ránk rohad, került, amibe került: mindegy, a komposztban hasznosul. Szinte megkönnyebbülve dobok ki érintetlenül megöregedett világdrága gyümölcsöket, primőr zöldségeket. Még jó is. Kell a komposzt. Hogy majd a saját terményt dobhassuk ki.

Personal branding

A nárcisz a tavasz első virágai közé tartozik – vagyis a nárciszok a tavasz első virágai közé tartoznak, merthogy csoportban, sokat illik ültetni belőlük. Ezt sajnos nem tudtam, így egy darab, igaz, gyönyörű nárcisz árválkodik a kertben. A személyes márkaépítés az egyik kedvenc kommunikációs szakterületem, arról szól, hogyan lehet egyedivé válni, hogyan tűnhet ki valaki a tömegből, hogyan lehet emlékezetes. Neki sikerült. Ő itt „A” nárcisz.

A babot elfelejtettem!

Tanácsot kértem egy kertépítő-kertésztől – nézzük meg együtt, mit lehet kihozni az adottságokból. Mutogattam neki a kertet, mi merre van. Az egyik, látszólag jelentéktelen résznél láthatóan leblokkolt. Azt hittem – érthetően –, valamit nagyon elronthattam a valóban kis csenevész növénykéknél. Meg is kérdeztem a lefagyás okát. Azt mondta, rájött, hogy elfelejtett idén babot ültetni a saját kertjében. Átérzem a felismerés súlyát.

Új szavak, új világ

Egyelés. Tűzdelés. Sziklevél (ez, mondjuk, régi-új.) Perlit. Pellet. Ültetőközeg. Szaporítótálca.

Dezsőnek meg kell halnia?

Nem tudom, mi kéne ahhoz, hogy vegán legyek – valószínűleg utolsóként mondanék le a húsevésről a földlakók közt. De, akárhogy is, nagyon jó érzés, (megkönnyebbülés?), hogy ezeket a csöpp palántákat nem levágásra nevelem, hanem szüretelésre.

Ellenközhely

Szerencsésnek mondhatom magam: nem a munkám a hobbim.